Det regner i dag. Du må ikke lege ude på legepladsen.
Der bliver så mudret. Hvis du glider, slår du hul i hovedet.
Leg indenfor.
Og gå ikke under træer.
Et træ væltede forleden.
Og en vejbro brasede sammen. Vi så det jo i nyhederne.
Men det regner ikke mere.
Det kan starte igen.
Nu er han her. Hej! Hallo!
Lige et øjeblik!
- Har du husket alle krydderierne? - Nej, tante. Jeg glemte vist et par.
Jeg vidste det! Jeg kunne lugte det helt herop.
Her.
Tak, tante.
- Bare en lille smule. - Okay.
Den nye opskrift skal nok gøre udslaget.
- Mener du det, tante? - Jeg ved, du står og griner.
Du tror mig ikke nu, men bare vent og se.
Dufter perfekt!
Én bid af den ret, og han bygger et nyt Taj Mahal til dig.
- Taj Mahal er en grav, tante. - Det ved jeg da godt!
Hejs det op.
Fernandes, det er Shaikh. Shaikh, hr. Fernandes.
Shaikh har arbejdet i Saudi-Arabien som chefrevisor i et lille firma.
Han overtager Deres opgaver, når De stopper i næste måned.
- Shaikh har gode anbefalinger. - Mig en fornøjelse.
Hr. Shroff taler pænt om Dem.
Jeg bad ham om at starte nu, så De kan oplære ham.
Held og lykke.
Hr. Shroff fortalte mig, De har været her i 35 år.
Deres kolleger kommer til at savne Dem.
Hvordan føles det egentlig?
Nu tager De jo hul på Deres otium. Hvordan føles det?
Fantastisk.
Kan vi gå i gang med oplæringen?
Ja, selvfølgelig.
Men der er frokost nu.
- Kom igen kl. 16.45. - 16.45 ...
Helt i orden. Jeg kommer igen. Mange tak. Dejligt at møde Dem.
I dag skal vi lære at lave -
- alles livret paneer do pyaza.
Tante? Tante?
- Sover du? - Hvad er der sket?
- Madkassen er kommet tilbage. - Og? Fortæl, fortæl.
- Den er helt tom. - Fuldstændig?
Ja!
Han har nærmest slikket den ren.
Hvad sagde jeg? Det er bare begyndelsen.
Tante, sluk for musikken. Rajiv er her nu.
Godt, du kom tidligt hjem.
- Syntes du om din frokost? - Den var god.
Bare god?
God som altid.
Du sendte madkassen tilbage fuldstændig tom, -
- så jeg tænkte ...
Din blomkål var rigtig god.
Virkelig god. Hallo?
Ja, jeg er lige kommet hjem. Jeg sad og ventede.
Var det så kedeligt?
Tante?
Hvad vil De?
Jeg går på pension i næste måned. Jeg skal afmeldes frokostudbringningen.
Udmærket. Det skal jeg notere.
- Jeg betaler sidst på måneden. - Det er i orden, hr.
- Fint. - Forresten ...
- Hvem havde lavet frokosten i dag? - Det har vi. Hvorfor?
Maden var god!
- Hvad? - Den var helt utroligt god.
Hold fast i den høje standard.
- Hvad er der med ham? - Det var blomkålen, der gjorde det.
Vi laver den igen i morgen. Servér det her.
Hvad sker der her?
Hr. Fernandes, vores bold røg op på Deres altan. Må vi få den?
Må vi ikke nok?
- Ligner jeg jeres tjener? - Nej.
Må vi ikke nok? Vi skal nok spille på den anden side.
Hvis I spiller foran min port igen, jagter jeg jer ned ad gaden.
- Må vi ikke nok? - Vi leger på den anden side.
- Hr. Fernandes ... - Undskyld.
Hva'?
Ila! Ila!
- Ila? - Ja, tante.
- Kaldte du på mig tidligere? - Ja.
Jeg stod og skiftede onkels ble.
Hvad sagde Rajiv?
- Ikke noget. - Hvad?
Tante, det var en anden, som fik madkassen.
Jeg tror ikke, Rajiv fik den.
Den gik til en anden, som nød maden og spiste op.
Men madpakkebuddene begår da ellers aldrig fejl.
Hvad er der?
- Godmorgen, hr. - Godmorgen.
Jeg kom forbi i går. De var ingen steder.
- Jeg sad her. De kom for sent. - Jeg var her kl. 16.45.
- Jeg var her. De kom for sent. - Så siger vi det.
Er det kravene, hr.?
Ja, det er jo erstatningsafdelingen.
- Hvornår begynder oplæringen? - Lad os gå i gang.
- Mener De det? - Vi gør det efter frokost.
- Så kommer jeg tilbage. - Gør det.
Er De sikker? Og De er her helt sikkert?
Mange tak, hr.
Tak, fordi du sendte madkassen tilbage tom.
Jeg havde lavet madkassen til min mand.
Og da den kom tom hjem, troede jeg, det var en besked til mig.
For en stund troede jeg, vejen til mandens hjerte går gennem maven.
Som tak for denne stund sender jeg dig paneer. Min mands livret.
Ila.
Tante, det virker mærkeligt med de her breve.
Ila, du skylder ham tak.
- Hvad nu, hvis Rajiv får det? - Det er kun godt.
Rajiv spiste en andens mad i går og opdagede det ikke.
Lad ham opdage det i dag.
- Skal jeg skrive mere? - Nej. Det skal være kort.
Tante?
Tante? Sover du?
- Hvad er der sket? - Madkassen er kommet tilbage.
Den er igen tom. Og med et svar.
- Et svar? - Ja.
- Hvad står der? - Det er ikke Rajivs håndskrift.
Læs det!
"Kære Ila. Maden var meget salt i dag."
Og hvad mere?
"Kære Ila. Maden var meget salt i dag."
Ikke "tak"? Ikke "kærlig hilsen"?
"Kære Ila. Maden var meget salt i dag."
Hvad bilder han sig ind? Han tømmer madkassen, og så brokker han sig.
Vent lige lidt.
Brug de her.
Jeg kan ikke lide det her.
Jeg må sige til buddet, at madkassen blev afleveret forkert.
Han skulle takke dig!
- Jeg kan slet ikke lide det her. - Hvorfor ikke? Du kender ham ikke.
- Goddag. Hvordan går det? - Godt.
Jeg kunne ikke finde Dem ved Deres skrivebord, så jeg gik herud.
De sad og læste i kantinen, så jeg ville ikke forstyrre Dem.
Deres madkasse dufter himmelsk.
Jeg kunne nærmest smage maden uden at tage en eneste bid.
Deres kone ...
Hun har magiske hænder.
Min kone er død.
Kære Ila. Maden var tilpas saltet i dag. Men der var meget chili i.
Jeg spiste to bananer bagefter for at slukke ilden i min mund.
Det er vist også godt for fordøjelsen.
Utroligt mange folk spiser kun en banan eller to til frokost.
De er billige, og de mætter.
Hej.
Min mand kom sent hjem i går aftes.
Han sagde ikke et ord.
I morges tog han på arbejde. Og min datter tog i skole.
Og jeg begyndte at lave mad.
Sammen med tante Deshpande. Hun bor i lejligheden over os.
Hendes mand lå i koma i 15 år.
Så en dag vågnede han og begyndte at kigge op i loftsventilatoren.
Siden da har han ikke gjort andet.
Han kigger op i den dagen lang, og om natten falder han i søvn.
Om morgenen vågner han og kigger op i ventilatoren igen.
Han siger ikke noget. Sådan har det været i 15 år.
Selv lægerne har mistet håbet.
Det er en gammel ventilator af modellen "Orient".
Den er aldrig slukket.
Tante tror, at ventilatoren holder ham i live.
En dag røg strømmen og dermed ventilatoren.
Onkels hjerteslag sagtnedes. Heldigvis kom strømmen tilbage.
Efter den episode fik tante Deshpande installeret en generator.
Onkel Deshpande kigger op i ventilatoren.
Min mand kigger på sin mobil. Som om intet andet eksisterede.
Og det gør det måske heller ikke.
Hvad lever vi for?
Frue ...
Kære Ila. Din mand lyder travl. Alt går meget stærkt i dag.
Der er for mange folk, og de efterstræber det samme.
Tidligere kunne man indimellem finde en siddeplads i toget.
Men nu er det næsten umuligt.
Hvis hr. Deshpande vågner og ser forskellen, -
- vil han nok foretrække ventilatoren.
Da min kone døde, fik hun en horisontal gravplads.
Da jeg ville købe min gravplads, tilbød de mig en vertikal.
Jeg har stået op i toget hele livet, -
- og nu skal jeg også stå op i døden.
Hvorfor får I ikke et barn til?
Det kan nogle gange redde ægteskabet.
Rajiv?
- Hvad synes du? - Den er pæn.
Du har glemt den.
Sidst, jeg havde den på, var under vores hvedebrødsdage.
Jeg tænkte, jeg ville prøve den i dag og se, om den skal tilrettes.
Men se. Den passer perfekt.
- Ikke? - Jo.
- Den sidder faktisk løst. - Ja, det ser godt ud.
Efter hvedebrødsdagene anede vi ikke, at Yashvi var på vej.
Vi fandt først ud af det senere.
Der gik to måneder.
Vi havde ikke meget dengang.
Da hun kom, vendte lykken for os.
Alt er så dyrt i dag. Det er ikke nok at være heldig.
Og hvorfor laver du blomkål hver dag? Var der mængderabat?
Rajiv ...
Hvad nu, hvis Yashvi fik en lillebror eller -søster?
Du havde en bror.
Og han ...
Vær sød ikke at lave blomkål hver dag. Det giver mig luft i maven.
Rickshaw, bus, fly ...
Alt sidder fast i Mumbais trafik. Her har været prop i flere timer.
Kan du se den bygning? Det høje tårn der.
En kvinde sprang ud med sin lille pige her til morgen.
- Med sin lille pige? - Ja, hun sprang ud.
Hvad hed hun?
Det ved jeg da ikke. Hun er ikke min slægtning.
Der var nok problemer i familien.
Kender du nogen i den bygning?
Er hun helt død?
Hej. I morges, da min mand tog på arbejde ...
Goddag, hr. Hvordan går det?
Jeg har travlt.
- Hvad med oplæringen? - Jeg har frokostpause nu.
Kom senere.
Alle sagde, jeg ikke skulle forvente noget af Dem.
Jeg hedder Aslam Shaikh. Jeg er forældreløs.
Jeg har selv valgt mit navn.
Jeg har lært mig selv alt, jeg kan.
Og jeg kan også lære mig selv denne opgave. Mange tak.
Vent lidt!
Kom her.
På mit bord ligger kravene fra Ahmedabad-sektoren.
Regn beløbene ud på erstatningerne og send dem til regnskabsafdelingen.
Mange tak.
Tusind tak, hr. Jeg er tilbage lige om lidt.
Nej, kom ikke tilbage. Gå ind og lav arbejdet.
I morges, da min mand tog på arbejde, og Yashvi tog i skole, -
- tændte jeg for radioen. Det var nyhederne.
Da min bror døde, sagde alle det samme.
Han skulle have udvist mod.
Hvad så, hvis han dumpede? Han skulle have udvist mod.
Hvad tænkte den kvinde på?
Måske tog hun alle sine smykker af.
Armbånd, øreringe ...
... sin bryllupskæde.
Hvad sagde datteren på vej derop?
Hvad skal vi lege?
Det må have været så svært at gå op på det tag.
Kræver det ikke også mod at springe ud fra et højt tårn?
Kære Ila. Tænk ikke sådan. Det er aldrig så slemt, som man tror.
En dag i toget på vej til arbejde mærkede jeg pludselig noget.
Nogen rørte mig. Dernede.
Griner du?
Ja, tante.
- Jeg kom i tanke om en vittighed. - Fortæl mig den!
- Jeg har glemt den. - Har du glemt den?
Læg fem mandler i blød hver aften, og spis dem næste morgen.
- Det hjælper på hukommelsen. - Det gør jeg med det samme.
Goddag, hr.
- Skal De til stationen? - Ja.
Jeg står af på hovedbanegården.
Jeg bor i Dongri.
- Og hvor bor De? - Jeg bor i Bandra.
Må jeg stille Dem et spørgsmål?
Ja.
På kontoret siger de ...
... at De kom gående og sparkede til en kat.
Den blev ramt af en bus, -
- og De gik bare videre. Så Dem ikke tilbage.
Er det sandt?
Det var faktisk ikke en kat, men en blind mand.
Han spurgte om vej, så jeg gav ham et puf. Han blev ramt af en bus.
Så pas hellere på.
Tak.
Giv mig en cigaret. Jeg betaler senere.
Det var Deres spøg, ikke?
Har De altid boet i Bandra?
Ja. Altid.
Jeg flytter meget rundt.
Først boede jeg på Muhammad Ali-vej, -
- så tog jeg til Dubai, så til Saudi-Arabien.
Jeg rejste frem og tilbage fra Saudi-Arabien, -
- men da jeg mødte Meherunissa, holdt jeg op med at tage dertil.
Jeg snitter grøntsagerne og smider dem på panden, når jeg kommer hjem.
Hvor har du lært at snitte grøntsager?
Jeg arbejdede i et hotelkøkken i Saudi-Arabien.
Jeg lavede mad, roomservice, gjorde rent, lavede regnskaber.
Der er tørt i Saudi-Arabien.
Der er ingen underholdning. Man bare beder og arbejder.
Og intet andet. Her får jeg lidt fritid.
Nu laver jeg mad og venter på Meherunissa.
Hun kommer hjem om aftenen.
- Vi spiser og går tur. - Fint.
Jeg elsker hende. Uanset hvad.
Hvad laver De om aftenen?
Jeg ser nogle gange tv.
Tag med mig.
- Hvorhen? - Hjem til mig.
Så laver jeg pasanda til Dem.
- Hvad? - Pasanda.
- Hvad er det? - Det er en særlig ret med lam.
Man hakker kødet sådan her.
- En ret med lam? - Ja.
- Det er min specialitet. - Det vil jeg gerne.
- Kom nu. - I dag?
Ikke i dag. Jeg har noget vigtigt arbejde derhjemme.
Men jeg tager med næste gang.
- Lover De det? - Ja.
Jeg venter Dem.
- Jeg tager med næste gang. - Okay. Vi ses.
Hej hej.
Hej. Min mand kom sent hjem i aftes.
Han fik en opringning og tog ind på arbejdet. Yashvi faldt i søvn.
Da jeg blev gift, tog jeg nogle ting med uden at fortælle mor det.
Mellem dem fandt jeg en gammel dagbog.
Bedstemor skrev sine opskrifter i den. Der var en på forårsæble.
Forårsæbler er i sæson.
Jeg tror, du vil kunne lide det.
Fremragende.
Hvordan går det? Må jeg sætte mig?
- Værsgo. - Tak, tak.
Mange tak.
Tag bare for dig.
- Er De sikker? - Ja.
Hvad er der?
Hvem har lavet det?
Det er fra en restaurant, tæt på hvor jeg bor.
Hvorfor?
Det smager skønt.
Simpelthen skønt. Bestil også en madkasse til mig.
- Restauranten lukker snart. - Men maden er jo fantastisk!
Ingen her til lands sætter længere pris på talent.
Hvor har De ret. Talent værdsættes ikke i dette land.
Man skal have magiske hænder.
Alle og enhver kan jo lave mad, men der skal opstå magi.
Kære Ila. Din bedstemors opskrift var rigtig god.
Endnu bedre end min aubergine-livret.
Jeg fandt også noget i gemmerne i går.
De gamle tv-programmer, min kone optog på video.
Du var nok barn, da det blev vist på tv. Eller måske ikke født.
Min kone elskede dem.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg fik lyst til at se dem.
Jeg sad og så dem i flere timer.
Jeg så program efter program, afsnit efter afsnit.
Da jeg havde siddet oppe hele natten, -
- gik det op for mig, hvad jeg søgte.
Hver søndag, når hun så programmerne, -
- stod jeg udenfor og reparerede cyklen eller røg.
Indimellem kiggede jeg ind ad vinduet -
- og så hendes ansigt reflekteret i skærmen. Hun grinede.
Hun grinede af de samme vittigheder, -
- som om hun hørte dem for første gang.
Jeg ville ønske, jeg var blevet ved med at kigge dengang.
Jeg har sendt alle erstatningerne, hr.
Et æble og en banan til Dem.
- Værsgo. - Nej, hr.
Tag nu bare.
- Værsgo. - Okay.
Hvad er det?
En note.
Må jeg bede om noget vand?
- Smager det dig? - Jeg er vild med det.
Tak.
Nu til dags skriver alle e-mails, ikke noter.
Noter?
Breve. Vi lever i e-mailens tidsalder.
Hej. Min mor elsker de gamle tv-programmer.
Da jeg var lille, så jeg dem sammen med hende flere timer i træk.
Jeg vil fortælle dig noget.
Hver cigaret gør dit liv fem minutter kortere.
Min far har lungekræft. Når smerterne er stærkest, -
- siger han, han skulle have røget mere -
- for at undgå at gå alt det igennem.
Glem det.
Ila!
Ja, tante.
- Fik du gulerødder til mig? - Ja, jeg har dem her.
Her!
- De kostede kun 10 rupier. - Hvad fik du ellers?
Det sædvanlige, tante.
Han har fået ny medicin. Den hjælper.
Men han sover hele dagen.
Mor, hvor er tv'et?
Der er ingen gode programmer længere.
- Har du brug for penge? - Vi klarer os, min pige.
Den nye medicin må da være dyr.
Bare rolig. Jeg kan godt klare det.
Hvordan? Hvor får du penge fra?
Hvis min søn stadig levede, måtte jeg ikke bede nogen om penge.
- Jeg taler med Rajiv. - Nej!
Det behøver du ikke.
Jeg beder om 5.000 indtil videre.
Vi er brudens forældre. Ser det godt ud hele tiden at tigge om penge?
Det er i orden. Du kan betale dem tilbage med tiden.
Nej.
Jeg har nogle penge.
Jeg klarer det.
Okay da.
Men sig det ikke til din far.
5.000 dækker udgifterne til medicin i denne måned.
Næste måned dukker der nok noget op.
Vil du se ham? Skal jeg vække ham?
Det er sent. Vi må hjem.
Kære Ila. Du vil ikke tro, hvad jeg kom ud for i går.
Om aftenen på vej til stationen sammen med min kollega Shaikh -
- fik jeg lyst til at stoppe op og se på en gademaler.
Alle hans billeder er fuldstændig ens.
Men når man går helt tæt på, -
- ser man de små forskelle.
En anden bil her, en anden mand på bussen der.
En herreløs hund, som krydser gaden.
Hvad maleren nu fandt på den dag.
På et af billederne så jeg mig selv.
Jeg tror i hvert fald, det er mig.
Så forkælede jeg mig selv og tog en rickshaw.
Mine legekammeraters huse er væk nu. Det er min skole også.
Men nogle ting ser ud som dengang.
Det gamle postkontor ligger der stadig.
Hospitalet, hvor jeg blev født, og mine forældre døde.
Og min kone.
Vi glemmer nok ting, hvis vi ikke har nogen at fortælle dem til.
- Sagde du noget? - Hvad?
- Sagde du noget? - Nej.
Hvad leger du?
Blindebuk.
- Ved du, hvad jeg altid legede? - Hvad?
Se her.
- Vi binder lige det her op. - Skal jeg gøre det?
Lad mig.
Vi legede far, mor og børn.
Det her var barnet. Jeg var faren.
Og din onkel var altid moren, -
- min kone.
Hej.
Jeg vil fortælle dig noget. Min mand har en affære.
Jeg tænker, jeg bør konfrontere ham med det, men jeg tør ikke.
Hvor skulle jeg tage hen?
Der er ét sted.
Min datter har lært om det i skolen. I Bhutan er alle lykkelige.
De har ikke bruttonationalprodukt, kun bruttonationallykke.
Tænk, hvis vi havde det her.
Farvel, frue.
Hvad nu, hvis jeg tog med til Bhutan?
De ser ud til at være meget langt væk.
- Har jeg gjort noget forkert? - Nej.
- Sig mig engang, Shaikh ... - Ja, hr.
Har du ... nogensinde været i Bhutan?
Bhutan?
Jeg tænkte, at i stedet for Nasik kunne jeg slå mig ned i Bhutan.
Jeg har kun været i Saudi-Arabien. Men Bhutan er også et godt sted.
De har en dårlig økonomi. En rupi her svarer til fem der.
Så der kan man godt tage hen.
Min mor sagde altid ... siger altid:
"Nogle gange kører det forkerte tog til den rette station."
Siger din mor det?
- Du sagde, du var forældreløs. - Det er jeg også.
Men når jeg siger, "min mor sagde altid", tager folk mig alvorligt.
Og det er rart at sige.
Godt.
Du lytter til Radio Bhutan.
Hvordan kan vi tage til Bhutan sammen?
Jeg ved ikke engang, hvad du hedder.
Hej.
En banan og et æble.
Smag det her.
- Værsgo at smage. - De stråler jo i dag, hr.
Hvad er der sket?
De ser ti år yngre ud.
Din mor siger ...
"Nogle gange kører det forkerte tog til den rette station."
Mor har altid ret.
Jeg er vild med det her. Mange tak.
Tante?
Ja, hvad er der?
Tante, sig mig ... Har du båndet med musikken fra filmen "Saajan"?
Ja, hvorfor?
Det var nogle gode sange.
De er okay.
Kan vi høre det?
Nu?!
Ja. Lad os høre det. Vil du sætte det på?
Det gør jeg.
Hej. I går spillede tante det her bånd -
- med musikken fra filmen "Saajan". Et sært sammentræf.
Hun har bånd med alle Hindi-film.
Hun har hverken cd- eller mp3-afspiller.
Hun holder kassettebåndindustrien i gang ene kvinde.
Du prøver nok at regne ud, hvad jeg har streget over.
Er det ikke underligt at blive ved med at skrive?
Vi kan skrive alt i et brev. Det er så let.
Men det, jeg havde skrevet, kan jeg kun sige ansigt til ansigt.
Det er på tide, at vi mødes.
Kender du Kooler Cafe i Matunga?
Jeg har hørt, de laver en rigtig god kheema pao. Det er min livret.
Skal vi mødes i morgen? Klokken 13? Ila.
Hr. Saajan? Hr. Saajan?
- Hvad er der? - Chefen vil tale med Dem.
- Jeg kommer efter frokost. - Det kan ikke vente.
Godt, så kommer jeg.
- Må jeg komme ind? - Værsgo.
Jeg har netop haft et møde med regnskabsafdelingen.
Mit livs mest pinlige møde.
Ved De, hvad de sagde?
"Det er, som om erstatningsafdelingen slet ikke eksisterer."
Alle erstatningerne er forkerte, og Shaikhs initialer er over det hele!
Og han skulle erstatte Dem.
De må gå det hele igennem.
Sid oppe hele natten, og få det rettet.
- Shaikh, du skal bare forsvinde. - Det er min fejl, hr.
Jeg lavede erstatningerne. Jeg skrev bare hans initialer på.
- Det var min fejl. - De behøver ikke forsvare ham.
Jeg forsvarer ikke nogen.
De har arbejdet her i 35 år uden at lave en eneste fejl.
Jeg ville aldrig forsvare nogen.
Udmærket.
- Jeg klarer regnskabsafdelingen. - Vi ordner det straks.
Og så lige en ting til ...
Hvorfor lugter alle papirerne af grøntsager?
Løg, kartofler! Ja, selv hvidløg!
- Gør de det? - Prøv engang at lugte!
Jeg ved ikke ...
Undskyld. De reddede mig i dag.
Tak.
Du må aldrig snitte dine skide grøntsager på papirerne.
Undskyld.
Næste gang ...
... lægger jeg en plasticpose over papirerne, inden jeg snitter.
Undskyld, hr. Ingen grøntsager. Undskyld!
Det her er ikke en saudiarabisk restaurant! Det er vigtige papirer!
Kan du ikke klare det, så smut.
Hvorfor skulle jeg smutte?
De skal oplære mig.
De skal lære mig det.
Sagde din mor også, at du skulle forfalske dine eksamenspapirer?
Hun må være blevet lettere diffus.
Hvad er du for en person, hr. Shaikh?
Vil De ikke komme til middag?
Jeg har lavet pasanda.
Vil De ikke nok?
Du er da utrolig, hr. Shaikh.
Utrolig.
Pasanda, siger han.
De kommer da, ikke?
- Tag lidt mere pasanda. - Nej nej!
- Det smager dejligt. - Det er min egen opskrift.
Min far sagde: "Gift dig ikke med ham. Han lænker dig til komfuret."
Hendes far er farlig.
Sidst han smilede, -
- var under VM i 1984.
Og selv da kun en smule.
Han er en gnavpot.
- Hvad laver Deres kone? - Ti stille.
- Undskyld. Hun ved det ikke. - Det gør ikke noget.
Min kone er gået bort.
Men jeg har en kæreste.
Har De?!
Ja.
Hvad hedder hun?
Ila.
Jeg vidste det! Madkassen, brevene ...
Hvornår blev I gift?
Ægteskabet er en sær størrelse. Nogle gange føles det som 35 år.
Af og til 25 eller 10, og andre gange, som om vi blev gift i går.
De spiser jo ikke noget. Tag nu noget mere.
Det er min egen opskrift. De spiser jo ikke noget.
Jeg vil spørge Dem om noget.
Værsgo.
De spurgte os, hvornår vi blev gift.
Faktisk sagde hendes far nej.
Han sagde: "Drengen er forældreløs, lavstammet og mørklødet."
Så Meherunissa løb væk hjemmefra.
Men hun vil ikke gifte sig uden sin fars velsignelse.
- Jeg siger det ikke til nogen. - Det er bare det, at ...
Nu har hendes far sagt ja.
Vi skal snart giftes.
Der kommer en hel hær fra hendes side til brylluppet.
Brødre og søstre, deres mænd og børn, -
- onkler og tanter. Alle kommer.
Og der er ingen på min side.
Jeg er alene.
Ville De have noget imod ...
... at være vidnet på min side? Min værge?
Mig?
Ja, og hvis fru Ila også kan komme ...
Selvfølgelig.
- Mange tak. - Det var da så lidt.
Tusind tak.
Hendes far vil give mig en scooter. For at fejre min forfremmelse.
Men jeg vil ikke på pension alligevel.
Jeg har tænkt mig ikke at lade mig pensionere endnu.
Jeg vil bede chefen om at udnævne dig til min assistent.
Så din forfremmelse ...
Det er dagens bedste nyhed. Fantastisk nyhed!
Sig det ikke til min svigerfar. Så tager han scooteren igen.
Jeg fortæller Meherunissa den gode nyhed.
Tusind tak.
- Vil De ikke sidde ned? - Hvem? Mig?
- Ja, vil De ikke sidde? - Nej.
Sæt Dem bare. Jeg skal af på den næste station.
- Fernandes? - Ja?
De ville tale med mig.
- Nej. - Det sagde min sekretær.
- Det var angående erstatningerne ... - Hvad med dem?
- Jeg har klaret dem. - Er De sikker?
Udmærket. Vi tales ved.
Er De klar til at bestille?
Kære Ila. Jeg fik madkassen i dag. Den var tom.
Det havde jeg også fortjent.
Du sad længe på restauranten i går og ventede på mig.
Men før det, samme morgen, glemte jeg noget på badeværelset.
Jeg gik tilbage for at hente det.
Og badeværelset lugtede fuldstændigt, -
- som når min bedstefar havde taget bad.
Som om min bedstefar havde været der.
Men det havde han ikke. Det var mig.
Mig og lugten af gammel mand.
Jeg ved ikke, hvornår jeg blev gammel.
Måske den morgen. Måske for mange morgener siden.
Hvis jeg havde glemt noget derude tidligere, -
- havde jeg måske opdaget det før.
- Vil De ikke sidde? - Nej.
Livet gik videre og lullede mig til ro.
Det vuggede mig og kastede mig hid og did.
Og før jeg vidste af det ...
Ingen vil købe gårsdagens lottokupon.
Jeg kom til restauranten, hvor du sad og ventede.
Der sad du og pillede ved din taske og drak alt det vand.
Jeg ville gå hen til dig og fortælle dig det her, -
- men jeg sad bare og betragtede dig.
Du var smuk.
Du er ung.
Du kan stadig drømme.
Og for en stund lukkede du mig ind i dine drømme.
Det vil jeg takke dig for.
Vil de to damer bagerst venligst træde frem? Jeg kan ikke se jer.
Smil.
En, to, tre!
Så et billede med alle!
Brudens familie til højre, og gommens familie til venstre, tak.
Gommens side til venstre, tak.
Og smil.
Går De?
- Er det den nye scooter? - Vil De have et lift?
Hvis De ikke går på pension, giver jeg Meherunissas far den igen.
Taxa!
Det er et underligt vejr.
Som om der var tørke.
Farvel, Shaikh.
Ved De hvad?
Den første gang jeg tog toget med Dem på første klasse, -
- havde jeg ingen billet.
Jeg sad hele vejen til hovedbanegården i Mumbai -
- og bad til ikke at blive taget. Hvad ville De ikke tænke om mig?
Men allerede dagen efter købte jeg kort til første klasse.
- Du bliver en god ægtemand. - Mange tak.
Vent.
Kom til Nasik engang.
Mor ...
Jeg kommer nu.
80 rupier.
Rajiv er på vej.
Han sidder i møde. Han tager direkte til krematoriet.
Jeg er virkelig sulten.
Jeg har sådan lyst til paratha-brød.
Jeg fik ingen morgenmad.
- Jeg lavede morgenmad til ham. - Okay, mor.
Jeg har altid været bange for, -
- hvad der ville ske med mig, hvis han døde.
- Det skal nok gå. - Men nu ...
Nu er jeg bare sulten.
I begyndelsen var der megen kærlighed mellem os.
Dengang du blev født.
Men i flere år -
- har jeg følt afsky over for ham.
Mor!
Hver morgen skulle han have sin morgenmad, -
- sin medicin, sit bad ...
Morgenmad, medicin, bad.
Da din bror døde ...
Der kom en af de gamle ambulancer med det røde blink. Kan du huske den?
En gammel Matador-model.
Hvilken en kom denne gang?
Hvilken farve?
Hvid.
Med blå blink.
Okay.
- Hr. ... - Ja.
Denne madkasse bliver sendt til en forkert adresse.
Hvordan kan den blive det?
- Vi leverer altid til rette sted. - Ja, det ved jeg.
Men min madkasse er ikke blevet leveret til den rette adresse.
- Jo, det er den. - Nej.
- Folkene fra Harvard kom og ... - Glem dem.
Hør på mig. Prøv at forstå, hvad jeg siger.
Denne madkasse, som jeg giver dig, når ikke frem til min mand.
Der er en anden, som har spist den i stedet for min mand.
Folkene fra Harvard kom for at vurdere vores system.
- De sagde, vi aldrig laver fejl. - Den kom ikke til rette adresse.
Tror De, jeg lyver?
Kongen af England kom personligt for at se vores system.
Men denne madkasse ender et andet sted.
- Den ender i den rette bygning. - Giv mig adressen på den bygning!
- Hvor sidder Saajan Fernandes? - To borde længere nede.
Er det her ... Er det her Saajan Fernandes' bord?
- Lige et øjeblik. - Saajan Fernandes?
Han er gået.
Jeg mener, han arbejder her ikke længere.
- Hvor kan jeg finde ham? - I Nasik.
Han tog til Nasik.
- Så De skal til Nasik? - Ja.
Flytter De dertil?
Ja.
Permanent?
Ja.
Jeg gik på pension for tre år siden.
Jeg tager indimellem dertil for at besøge min søn.
Det gør mig ondt, fru Ila.
- Godaften, hr. Fernandes. - Vi troede, De var rejst.
Det var jeg også. Men jeg kom tilbage.
Hvorfor?
Okay, I må godt spille her. Men lad nu være med at smadre ruder.
Er det en aftale? Værsgo.
Tak, hr. Fernandes.
Kom så!
Ila?
- Ila? - Ja, tante.
Jeg har kaldt og kaldt hele eftermiddagen.
- Hvor har du været? - Der var noget, jeg skulle ordne.
Jeg blev bekymret.
Jeg løb tør for bleer til din onkel.
Jeg bad viceværten om at hente nogle.
Ved du hvad, Ila? Jeg vaskede onkels ventilator i dag.
Uden at slukke for den!
Du må være i Nasik nu.
Du stod nok op og lavede dig en kop te.
Og derefter gik du måske en morgentur.
Jeg stod op i morges og solgte alle mine smykker.
Mine armbånd, øreringe og min bryllupskæde.
Det gav ikke meget.
Men jeg har hørt, en rupi her svarer til fem i Bhutan.
Så måske har vi nok til et stykke tid. Og bagefter ...
Bagefter må vi bare se.
Når Yashvi kommer hjem fra skole, har jeg pakket alt.
Vi tager eftermiddagstoget.
Måske sender jeg dig dette brev, og dit nye postbud vil levere det.
Eller måske skal jeg bare beholde det selv.
Og genlæse det om mange år.
Jeg har læst et sted ...
... at det forkerte tog nogle gange kører til den rette station.
Nu må vi se.
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2014